Nej!
Därför har jag inte gjort läxan, mrs Bleckner. Jag ber om ursäkt.
Vi försöker en gång till. Din matteläxa, mr Miller.
Och försök inte med "min hund åt upp den"-
- eller "min mormor gick bort".
Det är snarare en kombination.
Min mormor hjälpte mig med läxan, må hon vila i frid...
...och min hund attackerade och åt upp henne.
Därför har jag inte gjort läxan. Min hund åt upp mormor.
Du är en historieberättare, Thomas. Vet du vad historieberättare gör?
- De berättar historier. - Nej, de... Jo, det gör de.
Jag tycker att du och din fantasi ska besöka rektorn efter skolan.
- Du hittar nog dit. - Jag vill bara säga en sak.
- Thomas, säg inget. - Men hon...
Lystring, elever. Det här är rektor Hampton. Stå upp.
En speciell gäst från Vita huset ska närvara vid fredagens dans.
Thomas Miller, jag har koll på dig. Så inga rackartygl
Det var allt.
Lärarna förstår mig inte, än sen? De är inga rockstjärnor.
Det är därför jag föreslog att du ska prata mindre.
- Hej, Drake. - Läget, Mildred?
Vad tänker ni göra idag? Låsa in mig i ett skåp?
Vet ni vad som är kul? Att hissa upp mig i flaggstången!
- Varför ger du honom idéer? - Han är för dum för att komma på nåt.
- Kallade du mig dum? - Ser du? Han fattar ingenting.
- Det är kört för dig. - Vi borde nog gå.
Ja, kom så går vi.
Det där kommer att lämna spår. Vem är ni?
Oliff Randall, lärarvikarie. Inget vidare första intryck, va?
Det beror på om ni är min lärare. Jag kan fjäska för de bästa.
- Tack ska ni ha. - Tack själv.
- Ha en bra dag. - Han vore snygg som rockstjärna.
Vad säger du, Jackie? Du ska ju gilla mig.
Det funkar inte för mig.
Sådan är vår relation, Jackie. Vi har pratat om det förr.
Har jag förstått det här rätt? Jag är den enda i hela världen-
- som lyssnar på dig och dina galna historier.
Och trots att jag kan ha känslor för dig...
...väntar jag tålmodigt tills du har bestämt dig.
- Jag måste utforska alternativen. - Jag är ditt enda alternativ!
- Madison Cramer. - Madison Cramer?
- Det skulle kunna hända. - Vänta, det ringer.
Hallå? Ja, han är här. Det är planeten jorden.
De vill veta när du kommer tillbaka.
Alla vet att Drake ska gå med Madison på dansen!
Madison, kan du förklara din relation till Drake?
Drake var den första jag träffade när jag började på skolan.
Och när han inte är så fånig...
...är han rätt charmig.
- Drake blev min labbpartner. - Och Madison blev min tjej...
Drake, nu är du fånig igen.
Mr Reese bad oss dissekera ett djur och jag sa till honom...
...att jag inte ville göra det. - Reese är en skum typ.
Han ni sett sakerna i burkarna?
Ja, Reese är definitivt en psykopat.
- Ni vet uppenbarligen inte. - Vet vad?
Glöm det, jag har sagt för mycket. Kom så går vi.
- Vad vet vi inte, Miller? - Reese är inte ens lärare.
Då var det dags igen.
Min pappa har som ni vet kontakter i Vita huset. Han berättade allt.
Biologisalen är i själva verket en statlig arbetsplats-
- där Reese jobbar under täckmantel. En OIA-, IBM-, ATM-typ.
- Vill ni höra mer? - Nej. Vänta, jo.
Berätta. Inte. Okej, säg.
Han utformar ett kemiskt vapen som är så farligt-
- att om det kommer i kontakt med huden-
- fräter det tills bara ben återstår.
- Sa du tills bara... - Ben återstår, ja.
- Om man ens överlever. - Alla vet att Miller alltid ljuger.
Varför skulle vi börja tro honom nu?
- Tror du att jag skulle skoja om det? - Ta oss till labbet och visa oss.
Tyvärr går det inte eftersom labbet är låst och utan...
Nycklarna?
Kom, Mildred.
- Följer du med, Chapman? - Nej.
Det finns rädda personer här som behöver en beskyddande man.
Madison, jag beklagar att du inte har en riktig man.
Okej, nu går jag in. Om nåt händer med mig-
- säg då till skoltidningen att jag levde en sjättedels liv.
Du är så störd.
- Jag hoppas att allt är okej. - Va?! Tycker du om honom?
- Hör jag rätt? - Ja, Drake.
Ja, han är supersnygg! Jag vill dränka honom i kyssar.
Om han inte är ute om en halvminut är han rökt.
- Du har problem, inte sant? - Det skulle jag inte säga till dig!
- Schyst. - Han är körd.
Jag fick det på migl Det bränner på hudenl
- Hjälp honom! Han är min granne! - Jag går inte dit!
- Thomas Miller är bara ben! - Och han som är din granne...!
Ser ni vad ni har gjort? Hjälp mig! Rädda mig!
Hjälp!
Det här är ingen övning. Vi måste evakuera byggnaden.
Spring inte. Gå på led. Gå fortare om ni ser flammor.
Okej, det är ingen övning! Det är ingen övning!
Följ handen! Följ handen!
Rektor Hampton?
Vi måste lämna byggnaden!
Jag hoppas verkligen att det inte är ännu ett rackartyg!
Ni verkar nästa önska att det brann.
Som jag sa, mrs Miller: Jag tolererar inte fler busstreck.
Särskilt inte av er son. Kom.
Trampa inte på mig! Tro inte att jag inte såg!
- Vad ska vi göra? - Vi kan dra ett streck över saken.
- Dra ett streck över saken? - Det var ett förslag.
Ni verkade osäker, så jag ville hjälpa till.
Mrs Miller. Ert barns överträdelser tar inte bara upp min tid och energi-
- utan börjar nu bli farliga för eleverna.
Bortsett från nu, vad har han gjort? Det rör sig om några småsaker...
Millerakten.
Är det verkligen allt det här?
- Den här gången är du fast. - Jag tänker neka till allt.
- Du är nersmetad med gegga. - Det är bara indicier.
Vet du vad, Thomas? Du verkar vara en bra grabb.
Om du vill kan vi byta tröjor.
- Nej, det är lugnt. Tack ändå. - Jag kan göra det för din skull.
Så din mamma jobbar för Hampton? Jag antar att hon är där inne.
- Det måste vara surt. - Vad är surt?
Att ha en mamma som jobbar för chefen.
- Det leder till vissa komplikationer. - Är din pappa också där?
Han turnerar med Ryan Sheckler.
- Hur såg det ut? - Det var skitgrymt, snubben!
Men det säger jag inte till många.
Att han är Ryan Shecklers coach? Jag skulle säga det till alla!
Så han överdriver sina historier. Vad gör det?
Mrs Miller, när är det en överdrift och när är det en ren lögn?
- Jag vet inte. - Det gör jag.
I fjol sa er son att en anakonda hade rymt från djurparken-
- och bosatt sig på skolans toaletter.
Barnen var så rädda att de inte vågade gå dit på en vecka.
- Är det en överdrift av sanningen? - Nej, det är en lögn.
Pojken ljuger. Han är en lögnare!
Om ni vill att jag ska lämna in min avskedsansökan-
- så går jag och tar Thomas med mig. Ni vinner.
Jag kan jobba extra om så behövs. Kaffe, sir?
Nej.
Olaire, stanna. Thomas stannar.
Om Thomas vill komma på dansen och träffa presidentens dotter-
- måste vi hitta ett sätt att få Thomas att tala sanning.
- Jag accepterar det. - Han får villkorlig dom.
Ett upptåg till och han blir avstängd.
Du skulle sluta ljuga och jag skulle sluta skrika.
Hur ska jag kunna hålla min del när du inte håller din?
Thomas? Gör inte så här.
Det här är svårare än det behöver vara.
Det är svårt att vara både mamma och pappa, va?
Nej, älskling. Du och jag går genom en separation.
Det är ingen enkel sak men vi kan inte använda det som ursäkt.
Dina lögner och mitt skrikande...
- Kan du sluta? - Jag ska försöka.
- Och du? - Jag ska göra mitt bästa.
- Avgjort. - Vi kramas på det.
Jag älskar dig.
- Vart ska du? - Till Jackie.
Nej, du har utegångsförbud. Du får absolut inte lämna huset.
- Thomas? Thomas? - Läget, Hoffman?
Jag är uttråkad. Min pappa och mina bröder tittar på tv.
Min mamma... Jag har visst ingen. Vill du hitta på nåt?
Jag har blivit dömd.
Domarens exakta ord var:
"Du får absolut inte lämna huset."
- Vi ses om ett tag. - Jag får inte gå hemifrån!
- Känner du dig ensam? - Fram till för fem år sen, ja.
- Vad hände för fem år sen? - Jag träffade dig, knäppskalle.
Tror du att livet styrs av slumpen eller är förutbestämt?
Jag har inte en aning, Jackie.
Oavsett vad vi gör för att bli accepterade-
- hamnar vi ändå på ett tak och känner oss som nollor.
Jag har aldrig fattat det här med att vara populär.
Vad gör någon populär?
Du frågar fel person.
Jag ska berätta vad jag tror.
Man måste umgås med andra som är populära.
Men det finns ändå alltid nån som är populär av sig själv.
Nån som alla vill vara kompis med.
- Jag skulle vilja vara den personen. - Jag vet.
För det mesta vet jag inte vad jag känner, men...
...att bara sitta här med dig under himlen, stjärnorna och månen...
Det känns liksom bra.
Kanske lite romantiskt eller nåt.
Ja, om Madison Cramer vore här skulle hon hångla med mig.
- Du fattar inte, va? - Va? Vad har jag gjort?
Du sitter här och pratar om en annan tjej.
Som förresten inte är det minsta intresserad av dig!
Vi måste göra nåt. Blunda.
Blunda, annars slänger jag ner dig. På garageuppfarten, inte gräset.
Nu är jag rädd.
Jag också, för första gången.
- Jag borde nog gå nu. - Det är ditt tak. Jag går.
- Bickelman sitter på min plats. - Förlåt, Thomas.
- Nej, Bickelman. Det är din plats. - Förlåt, Jackie.
Mr Miller, du har 45 minuter på dig att skriva följande 1000 gånger:
"Jag ska inte ljuga igen."
- Upprepa det. - Är det här inte lite gammalmodigt?
Jag är en gammalmodig dam. Upprepa det.
- "Jag ska inte ljuga igen." - Utmärkt. Skriv det nu.
- Nu måste jag fixa håret. - Hos biodlaren?
- Mycket arbete för en person. - Ja, jag antar det.
Men det finns de som önskar att de hade nåt att göra.
Den ansvarige skulle nog be om ursäkt om han vore här.
- Det skulle han säkert. Albert. - Thomas Miller.
Då godtar jag den. Din ursäkt.
Thomas Miller, du tappade lånekortet.
Och den här Thomas Miller ser precis ut som dig. Skumt, va?
- Där åkte jag dit. - Ja. Innan jag glömmer...
Mrs Bleckner bad mig kolla om du avslutat bestraffningen.
Tusen gånger.
Tusen gånger... Det ser mer ut som 2000.
Jag vill visa henne att jag har förändrats.
- Thomas, jag ger dig en chans till. - Ursäkta?
- En chans att förklara trycksvärtan. - Skyldig, sir.
- Hur känns det att säga sanningen? - Konstigt.
Du tänker väl inte skvallra? En grej till, så åker jag ut.
- Det här blir vår hemlighet. - Du är schyst för att vara vuxen.
Hoppas att dina föräldrar är lika schysta.
Du känner kanske min mamma. Rektorns assistent, Olaire Miller?
Ja, hon är trevlig. Och din pappa?
Jag oroar mig inte för honom. Han är aldrig hemma.
Okej, vi spelar inför bortapublik.
Vi har inte råd med misstag. Ni vet nog vad jag menar.
Och jag vill att du, John Delma, leder oss till seger, okej?
Vänta, coach. Får jag göra en blitz?
Inte idag, ingen blitz idag.
Vi ska spela bättre än vi någonsin har spelat, okej?
Om de lägger passningar...
- Varför får jag inte göra en blitz? - Vi ska inte köra den idag.
Vi ska följa min plan, okej?
John ska göra en blitz. Se det som en gåva till dig.
- Okej, samling! Vilka är vi? - Jets!
- Vilka är vi? - Jets!
Är din pappa tränare för New York Jets?
Lbland får jag utforma försvarstaktiken.
Och jag är bara vaktmästare. Men det är bättre än inget jobb alls.
Thomas Miller!
- Håll fötterna på jorden, okej? - Okej.
- Joe Namath. - Det är min, Chapman.
Den måste vara värd några dollar.
Ända sedan jag började här har du tagit allt jag har.
Jag har inte tagit nåt av dig. Det är inte rättvist.
- Än sen? - Ge mig min boll.
- Den här? - Jag fick den av min pappa.
Pappa? Vilken pappa?
Skateboardpappan eller Jets tränare?
Eller regeringspappan? Vilken pappa, Miller?
Vem av dem gav dig den här?
Vill du ha den? Hämta den!
Hallå! Ja, täckmanteln på skolan är perfekt.
Ingen misstänker nåt. Jag kidnappar henne på dansen.
De kommer att betala vad som helst för att få tillbaka henne levande.
Jackie, är du där?
Jag behöver prata med dig.
Jag var i källaren och hörde nån prata-
- om att kidnappa nån tjej på dansenl
Snälla, Jackie, du måste svaral Hoffman, det är på riktigtl
Ursäkta mig. Ursäkta.
- Vi måste prata. - Okej, men vi pratar inte.
- Det här är viktigt! - Mina känslor, då?
Tystnad! Jag har ett viktigt meddelande.
- Jackie, det är viktigt! - Mr Miller, sätt dig.
Som ni vet deltog våra bästa elever i nationella uppsatstävlingen.
Det är med glädje jag kan berätta att vår egen Madison Cramer vann-
- med uppsatsen med namnet "Att rädda världen, minut för minut".
Tack. Och jag tror att det är möjligt!
- Om vi delar upp livet i minuter... - Tack, Madison.
Som belöning kommer vår skola att få besök av en speciell gäst.
Jag har känt till det flera dagar men inte fått berätta.
Höstdansen kommer att bevärdigas med ett besök-
- av dottern till USA: S president, Christina Adams.
Jag kidnappar henne på dansen.
De betalar vad som helst för att få tillbaka henne levande.
- Mr Miller, gå genast till... - Till rektorn.
Nerför hallen, förbi biblioteket. Det är dit jag ska.
- Gratulerar. - Tack, Thomas.
- Presidentens dotter är i fara! - Ännu ett busstreck?
Nej, jag hörde honom säga det på telefon.
- Jag skriver ut avskedsansökan. - Det behövs inte, mrs Miller.
Thomas, efter allt du har gått igenom borde du inse konsekvenserna-
- av en sådan avskyvärd lögn, så jag lutar åt att tro på dig.
Mrs Miller? Möt mig vid björnen.
- Ring den här mannen. - Dr Nussbaum?
En duktig barnpsykolog. Han är expert på vanföreställningar.
Tror ni att min son lider av vanföreställningar?
När dr Nussbaum ställt diagnos rekommenderar han en skola.
Men ni kan stanna. Ni är väldigt duktig.
För det första är Thomas här. Thomas har väldigt bra hörsel.
Det enda felet med Thomas är att han trodde sig kunna lita på er.
Ironiskt att ni är rektor när ni inte har några principer.
Mr Randall, kan vi prata?
Visst. Vad är det?
Det är en urgammal historia och jag borde kunna hantera den...
Låt mig gissa. Du vet nåt som ingen annan känner till-
- och du undrar om du borde berätta det eller inte?
Nå? Vad vet du?
- Tja, det handlar om... - Liv och död.
- Hur visste ni det? - Man har hört det förut.
En person svävar i verklig fara.
Ett ögonblick, Thomas. Hallå? Ja. Bra.
Det är därför jag är här.
Jag får ringa tillbaka.
- Svävar nån i fara? - Va? Det sa jag inte.
Jag skulle aldrig säga nåt sånt.
- Thomas? - Vi ses!
- Får du vara här? - Var är Albert?
Den andra städaren. Den coola.
Det är fredag. Albert är ledig på fredagar.
- När kommer han tillbaka? - På måndag.
Det är klart. Måndag. Tack.
- Albert, du är här! Bra. - Självklart. Vad har hänt?
- Skulle du kalla oss vänner? - Vi har bara träffats en gång.
Ja, men har du en känsla för vart det är på väg? B.V.F. A?
- B.V.F. A? En gång till? - Bästa vänner för alltid?
Det är bra. Hit med handen.
Så vad gör vi nu, kompis?
Vi pratar. Och jag kan säga allt till dig.
Jag skulle inte vilja ha det på nåt annat sätt.
Nån planerar att kidnappa presidentens dotter på dansen.
Kom igen, Thomas. Inser du vad du säger?
- Okej, berätta vad du vet. - Det är allt jag vet.
- Bussen går. Måste springa! - Vänta!
Vi vet alla hur stort det är. Det är en händelse-
- som saknar like i skolans historia.
Ert uppdrag är att bevara ordningen och se till att barnen är säkra.
Och ännu viktigare: Se till att presidentens dotter är säker.
Känn ingen press. Ha det så kul.
Mrs Miller, kan ni dröja kvar?
Mr Bailey och jag har talats vid.
Vi känner att det vore bättre om Thomas inte kom ikväll.
Det är tyvärr inte ett alternativ.
- Du vet vad som står på spel, Miller. - Miller?
Pressen kommer att närvara. Jag vill att det ska se bra ut.
Säg som det är, rektor Hampton. Ni vill att ni ska se bra ut.
Mrs Miller, Thomas får inte komma. Det är inte förhandlingsbart.
Tänker ni inte svara? Sir, tänker ni inte svara?
Mamma, du måste tro på mig.
Presidentens dotter kommer att bli kidnappad. Det är sant!
De här historierna är bara ett sätt för dig att få uppmärksamhet.
Men du är inte ensam. Jag är här och din pappa väntar på dig.
Westpark Middle School kommer aldrig att bli sig lik-
- efter besöket av presidentens dotter.
Här är Madison Cramer, toppelev och uppsatsskrivare.
Vad fick dig att skriva din vinnaruppsats?
Vi har inte råd att fokusera på nåt annat än nuet.
Om vi drar ner på tempot och lever en minut i taget...
Tack, Madison. Tiden är ute.
- Väntar du besök? - Jag är inte särskilt poppis, så nej.
Medlemmar av presidentfamiljen har ofta upp till 10 livvakter...
Hon kommer att behöva varenda en.
- Thomas, kan du komma hit? - Vad har jag nu gjort?
Du glömde din skolväska i skolan.
Som tur är kom nån förbi med den.
- Hej, Thomas. Kompis. - Mr Randall.
Ni hade inte behövt komma.
Efter vårt lilla samtal visste jag att du hade nåt på hjärtat.
Tack, sir. Ni kan erkänna nu.
- Ursäkta? - Ni kan återvända nu, menar jag.
Thomas! Förlåt att han är så oartig. Vill ni ha nåt att dricka?
- Du verkar lite nervös, Thomas. - Och ni verkar inte vara törstig.
Du har rätt. Jag är inte törstig.
- Jag ville vara ensam med dig. - Ni är skurken, va?
Om några frågor gör mig till skurk så är jag nog en skurk.
Glöm att vi pratade. Jag vet inget. Det är tomt här uppe.
- Har du varit hos rektorn på sistone? - Jag är alltid där.
Har du lagt märke till nåt ovanligt?
...i samband med Christinas ankomst är säkerheten rigorös.
- Ursäkta mig. - Men i dessa tider...
- Varsågoda. Thomas? - Nej, tack.
Jag tänker inte låtsas vara törstig. Jag är ute efter sanningen.
Thomas, kom bara ihåg att skenet ibland kan bedra.
Mamma, var väldigt försiktig.
Kom, Fido.
Hur ser jag ut, hunden?
- Det var trevligt att träffas. - Detsamma.
Jag måste duscha. Jag måste vara förkläde ikväll.
Vad du än gör, skäll inte.
Alla vet att jag inte skäller så om du gör det, vet hon.
- Thomas är ingen dålig pojke. - Jag vet.
Men gör mig en tjänst och se till att han håller sig på rummet.
Ni kommer inte att se honom på ett tag.
Hallå? Går det någonsin som planerat?
Vi jobbar med barn. Då går det aldrig som planerat.
- Frank. Frank, är det du? - Frank?
Vi har en nödsituation. Du måste göra nåt.
Vi måste få bort dem.
Vad är det?
Sitt! Plats! Ät mig inte!
Thomas, älskling.
Jag ville bara be om ursäkt för allt som har hänt.
- Kip? Jag behöver din hjälp. - Är allt bra med Thomas?
Han hanterar inte vår skilsmässa särskilt bra.
Skolan vill att han stannar hemma och vi måste hitta honom.
- Är han redo att träffa mig? - Vi är hans föräldrar!
Vi måste göra allt vi kan för att få honom dit han ska.
- Och det är hem! - Okej.
Är Millers pappa en sopgubbe? Inte undra på att han hittar på.
Hoffman! Nån kommer att försöka skada presidentens dotter.
Jag tror att det är Randall. Du måste tro på mig.
- Varför ska jag tro på dig? - Du är min bästa vän, Jackie.
Så varför Madison Cramer, bästis?
Varför är du som besatt av en tjej som du inte känner?
Jag gillar hennes sätt att prata.
Gillar du mitt sätt att prata?
- Tycker du om mig, Thomas? - Sluta, Jackie!
Jag vet inte varför.
Det enda jag kan komma på är att det kanske är förutbestämt.
Och en sak till...
Jag vill be om ursäkt i förväg för gångerna jag kommer att såra dig.
- Tänker du såra mig igen? - Aldrig med avsikt.
Så... säg att det här med presidentens dotter är sant.
- Vad händer nu? - Jag går dit och räddar ett liv.
- Och vad vill du att jag ska göra? - Du är den enda jag kan lita på.
Den enda som vet att du talar sanning.
- Snyggt, Hoffman. - Menar du det?
- Ja. - Tack.
Hur räddar man nån när ingen tror på en?
Inga vapen, inga specialföremål, inga magiska krafter, inga idéer...
- Det blir en rejäl utmaning. - Jag gillar utmaningar.
Nästa!
- Beklagar, du är inte med på listan. - Vilken lista? Det finns ingen lista.
- Det är en skoldans, ingen nattklubb. - Miller, det blir inget!
Mr Miller, bege dig härifrån.
Försvinn, båda två.
Läget, Miller? Vem är din kompis?
- Han vill kanske spela med oss? - Du är alltid lika rolig, Chapman.
- Vad gör du, Safchik? - Kastar pappret.
Bara kasta det på marken. Millers pappa plockar upp det.
Sopgubben kan väl ta det?
Vem har sagt att min pappa är en sopgubbe, idiot?
Idiot. Jag kallade dig idiot. Vad tänker du göra åt det?
Vad tänker jag göra?
- Vad tänker jag göra? - Du svarar ju aldrig.
Jag tänker göra nåt. Jag behöver inte säga vad.
- Tänker du göra så där, tuffing? - Du är så är gott som död!
Ännu mer sopor till pappa.
Vad håller ni på med? Thomas Miller, är allt bra?
- Jag tror att hans arm är bruten. - Låt mig ta en titt.
Jag tror inte att den är bruten men vi måste lägga is på den.
Albert, jag tänker säga en gång till vad som kommer att hända ikväll.
Om det kommer från dig kanske folk tror på det.
- Okej. Vad är det som pågår? - Presidentens dotter svävar i fara.
Ja?
Ja, han är hos sjuksystern.
- Jackie, vi måste härifrån. - Jag vet.
Ta det inte personligt men vi måste härifrån.
Du ska ingenstans, Thomas.
Vi kan inte låta dig springa runt och berätta en massa historier.
- För det är allt det är, inte sant? - Ja, bara en massa historier.
- Jag vet att du vet mer än så. - Kanske det, Frank.
Nu när sanningen börjar komma fram...
...är det viktigt att du säger vad du vet om vår besökare.
Här har ni sanningen som jag ser den.
Ni tänker kidnappa presidentens dotter och jag tänker stoppa er.
Thomas! Vad gör du?
Kom!
Thomas!
Irriterande, eller hur?
Thomas? Jackie?
Kom.
Där, Jackie. Vi måste röra på oss.
Följ mig.
Det här kommer att bli en fantastisk berättelse.
Men vem kommer att tro på Thomas Miller?
- Det beror på hur det slutar. - Jag undrar hur det kommer att sluta.
Miller? Jag ska säga hur det slutar. Det slutar illa för din del.
Beklagar, Miller. Fel hand.
Kom nu!
Släpp oss!
In med er! Jag har er.
Vi har försökt säga till er men ni vägrar att lyssna!
Öppna dörren, Miller. In med er!
Det här borde hålla er på plats.
Klart att det var du! Det är alltid killen med armprotes!
Du tror för mycket om mig, Miller. Jag följer bara order, Miller.
- Skyll på mig, Miller. - Hampton, den onda rektorn.
Jag bad din mamma hålla dig borta men du är här ändå.
Men du ska inte få förstöra det som kvällen handlar om.
- Och vad handlar kvällen om? - Det återstår att se.
Men en sak är säker: Inte om Thomas Miller.
Håll Miller och hans vän inlåsta-
- och borta från mig och presidentens dotter.
Nu är du min, Mildred.
Ordning. Ordning!
Elever, föräldrar, lärare...
...jag vill tacka er alla för att ha gjort kvällen möjlig.
Det klår er klena insats-
- vid förra månadens sorgliga kakförsäljning.
Men hjälp mig nu att välkomna-
- Amerikas favoritdotter Christina Adams.
- Vem är ni? - Rektor Hampton.
Jag vill se ett ID-kort.
Drake, du måste hjälpa oss. Du anar inte vad som pågår.
Hampton, Bailey och Randall är alla inblandade i det.
De tänker kidnappa Christina.
- Det är sant, Drake. - Hör nu, Bert och Ernie.
Det är mitt jobb att förhindra att ni två ställer till med problem.
Visst. Förhoppningsvis kommer han inte så långt med henne.
- Inte så långt med vem? - Det kvittar.
Säg nu!
Hela skolan vet att Bickelman är kär i Madison.
Och ikväll ska han lägga in stöten.
Bickelman? Bickelman som spelar tuba?
Han är rena kärleksmaskinen. Alla vet det.
Brudar gillar killen med tuba.
Bickelman.
Brudar gillar killen med tuba?
Jag vet inte varifrån hälften kommer. Vi har inte mycket tid på oss.
- Det går att komma ut här! - Du skojar, va?
Kom nu, Jackie.
Kom.
- Var är Miller? - Jag behöver inte säga det till er.
- Vad sa du? - Förrådet i källaren.
- Var är Bickelman, tubaspelaren? - Vem bryr sig?
Förlåt att jag drog in dig i det här.
Alla vet att man inte lämnar sin bästa vän i sticket.
De är här nere. Jag sa ju att jag skulle hitta dem.
Typiskt att jag har vita kläder...
- När började du bry dig om sånt? - Jag är fortfarande tjej.
Här inne! De är fast som två små råttor.
Grabben är borta!
- De var ju här nyss! - Hur korkad kan man vara?
- Vi måste hitta Thomas Miller. - Vem är populär nu?
Ja, titta där uppe. De är förmodligen där uppe.
- Det brinner! - Brinner?
Det brinner!
- Vad gör vi nu? - Hoppar.
- Vi måste hinna till Christina... - Före mig? Är det planen?
Varför finns det alltid en som inte kan hålla sig ur vägen?
- Hur kommer det sig? - Då har man ju inget att berätta sen.
- Tänker du inte svara? - Nej, det är inte min.
Du kommer inte undan. Skolan kryllar av poliser-
- och det räcker med att vi skriker riktigt högt.
- Okej, vi har skrikit klart nu. - Det vore nog smart.
För nästa ljud ni ger ifrån er kan mycket väl vara ert sista.
Det är min.
Grissom. Se till att helikoptern är på taket om tio minuter.
Nej, vi kommer undan. Jag är rätt imponerad av mig själv.
- Gör oss inte illa! - Släpp mig!
- Skona oss! - Sätt er ner! Ner på golvet.
Så här ska vi göra. Ni två ska sitta här-
- och räkna till 7430. När ni är klara kan ni gå.
Det blir kul. Börja räkna.
Ett, två, tre...
Thomas, är det okej att vara rädd?
Ja, det är okej att vara rädd.
Efter dansen erbjuds fotografering med mig och presidentens dotter.
- En applåd för Madison Cramer. - Simma, Bickelman.
Jag skulle vilja välkomna dig å elevernas vägnar-
- och tacka dig för ditt besök här. Här händer aldrig nåt annars.
Och jag skulle vilja tacka dig för din fantastiska uppsats.
Det är så sant! Om vi bara delar in vårt liv i minuter...
Tack. Tack, Madison.
Det är ett sant nöje att representera Vita huset.
Westpark Middle School rockar!
- Thomas, vem har låst in er här? - Jag vet inte om jag vågar säga det.
- Miller? Du följer med mig. - Nej, han stannar här.
- Jag vet inte vem som är god! - Frank Marquis, Secret Service.
Secret Service? Du tillhör verkligen de goda.
När presidentfamiljen gör ett framträdande finns vi där.
Vanligtvis händer inget. Jag borde ha trott dig.
- Jag är väl inte så trovärdig. - Du är rätt ökänd.
Tillhör du också Secret Service? Det slår att moppa golv.
Man definieras inte av det man gör utan av vem man är.
Jag hade tänkt ringa dig men hittar inte min mobiltelefon.
- Vi måste hitta honom. - Jag tror att jag vet hur.
Följ mig, vi har bråttom!
Thomas Miller?
Hallål Jag är härl
Jag är här!
- Ser du honom? - Nej.
Håll ögonen öppna. Signalera om du ser honom.
Därmed har vi fått våra 33 minuter med Christina Adams.
Vilken bra uppsats du skrev.
Den här dansen är grym.
Nu har jag dig!
Bleckner har en pistol!
- Herregud! - Undan!
Lämna salen! Töm byggnaden!
- Thomas, var försiktig! - Ta ett steg tillbaka!
Annars tvingas jag göra nåt väldigt otrevligt.
- Släpp mig! - Kip! Kom till skolan!
Thomas?
- Du kommer inte undan. - Grissom. Malcolm J. Grissom.
Och jo, jag kommer undan.
Kom!
Släpp henne, Grissom. Det blir enklare för dig då.
- Det kommer inte att hända. - Hjälp mig.
- Varför gör du det här? - Jag ville tillhöra Secret Service.
Och skydda presidenten och hans familj.
Jag sökte säkert 20 gånger men fick nej av psykologen.
- Vilken överraskning... - Nu jobbar jag emot er istället.
Vilka är dina krav? Du måste ha en lista med krav.
Just det, krav.
Jag har krav, men jag tänker inte berätta dem för dig.
- Kom. - Christina!
- Vart är du på väg? - Jag ska rädda Christina.
Thomas, du har gjort mer än nog. Låt proffsen ta över nu, okej?
Kom nu.
- Hjälp, hjälp! - Ingen kommer att hjälpa dig.
Gick det bra?
Varför räddar ni inte Christina?
Grabben är ute. På väg till taket.
- Vart är du på väg? - Christina behöver min hjälp!
Tack!
- Nån kommer att rädda mig. - Du är en optimistisk liten tjej.
Ursäkta mig. Har ni sett Thomas?
Sir, vi har ett nytt problem. Den rödhårige är på väg upp.
Okej. Serrano, Malloy, kom.
Thomas? Thomas!
- Thomas! Det är för farligt! - Christina behöver min hjälp.
Turk, vi är snart på taket. Landa med helikoptern.
Jag går upp.
Nån galning försöker kidnappa presidentens dotter.
Thomas!
Du måste lugna dig. De vet vad de gör.
- Men vet Thomas? - Vad pratar du om?
- Titta, Kip. - Skojar du?
- Thomas! - Thomas?
- Vad håller han på med? - Jag kan inte sluta nu, sir.
- Jag måste göra det här! - Det räcker, Thomas!
Jag måste rädda Christina.
Förlåt!
Förlåt?
Vi är redo att gå ombord.
Här är din nya vän herr Pistol. Om du är snäll är han snäll.
Låter det rättvist? Kom nu.
- Vem är du? - Thomas Miller. Jag ska rädda dig.
Det är din grabb, Miller.
Kom.
Skjut inte! Vi har barn där uppe!
Håll dig nära mig. Låt inte din kompis bli arg.
- Jag måste gå i skolan i morgon. - In med dig.
Du också, prinsessan.
Då lyfter vi, Turk.
Det kommer att ordna sig.
Då lyfter vi, Turk.
- Albert! - Alla ska spela hjälte.
Christina är i helikoptern!
- Herregud! - Mildred?
Pappa! Här uppe!
- Rädda oss, pappa! - Vänta!
Nej!
- Pappa! - Thomas!
Thomas! Håll ut!
Jag vill att ni hoppar! Ni klarar det!
- Vad ska vi göra? - Vi hoppar.
Thomas?
Thomas! Kom igen!
Du kan göra det! Jag lovar!
- Ta handen. Inget kommer att hända. - Jag tror på dig.
- Vi klarar det. - Thomas, jag fångar upp er!
På tre. Ett, två, tre!
Du kom verkligen för att rädda mig.
Den här flighten är inställd.
Thomas Miller har alltid varit en av mina favoritelever, inte sant?
Jag älskar Millergrabben! Älskar honom!
Mamma!
- Jag älskar dig så mycket. - Jag älskar dig också.
Förlåt att jag tvivlade, Thomas.
- Du var en sann hjälte, Thomas. - Tack så mycket.
Så ska det se ut, Thomas! Du var på hugget, kompis!
Jag hade aldrig klarat det utan en viss persons hjälp.
Jag vill att ni träffar en fantastisk man. Min pappa.
Pappa!
Det här är min pappa.
Trevligt att träffas.
Du har rätt, Albert. Det är vad man gör som spelar roll.
- Det stämmer. - Thomas!
Bra jobbat!
- Snyggt jobbat. - Tack.
- För att du ställde upp, Hoffman. - Alltid.
Ska vi gå och köpa glass?
- Hej, Thomas! - Hej.
Kan du gå med mig hem, Thomas?
- Jag kom med Jackie och... - Han gör det gärna.
Vad håller du på med?
Du har räddat ett liv. Nu återstår bara flickan.
- Du måste vinna flickan. - Men jag kom med dig.
Hej igen.
- Hej. - Hej.
- Var är Madison? - Jag följde henne hem.
- Hon nämnde en dans i morgon... - Och du ska gå med henne?
Nej. Det är kanske för sent men jag undrar om du vill gå.
Jag fattar inte. Tjejen då?
Hon är här.
Jag tar kanske till och med klänning.
Det är med glädje jag presenterar våra särskilda gäster-
- som är här för att fira Thomas Miller. Huckapoo!
SLUT Text: Joakim Troué www.sdimediagroup.com